Ikke vær bekymret.
De er godt forberedt.
Innkommende luftvernild!
Spenn dere fast!
- Gjør dere klare! - Ja!
Hold dere fast, gutter! Klar til å hoppe i tilfelle treff!
- Alle klare? - Ja!
Faren er over. Rolig.
Generalfeltmarskalken var enig med meg om professorpolitikken.
Og han snakket så åpenhjertig som jeg aldri hadde våget å håpe.
Så du at han lignet litt på min gamle venn Erwin?
Bare kraftigere og eldre.
Det er sant. Men det var noen merkelige folk blant dem.
De er totalt sett mer interessante og farligere enn før.
Sa du ikke at Schrödinger er i London?
Ja, nær London.
Men du vet vel hva du lovet dem?
- Hva mener du? - Londons undergang.
Ferdigstillingen av en bombe er et kapittel for seg.
Hvem vet om det vil skje?
Og hva om de tvinger deg til å bygge bomben?
Vi må gjennom denne skjærsilden.
Det viktige er at jeg for første gang kan jeg gjøre det jeg vil.
Det er det jeg ønsker.
Stilling!
- Nummer én klar? - Ja, sir!
- Nummer to klar? Nummer tre klar? - Ja, sir!
- Nummer fire klar? Nummer fem klar? - Ja, sir!
- Nummer seks klar? - Ja, sir!
Nummer én, hopp!
Nummer to! Hopp!
Hold tempoet oppe! Hopp!
- Hvor er vi? - Jeg vet ikke.
Hør her, vi samler resten av containerne før snøen dekker over.
Og så går vi bare østover.
Førstemann som finner en hytte, får en dram.
Full storm og snø. Været blir dårligere utover dagen.
- Ikke noe fra Grouse? - Ikke siden i går.
De kommer ikke gjennom.
Takk.
Pilotene er redde for at de ble sluppet for langt nord.
De burde ha blitt sluppet...her.
I stedet...er de her.
- Hvor langt er det? - 37, 38 km.
- Hvor lang tid vil det ta? - I kraftig snøvær, omtrent én dag.
Ingen flere ute.
- Hva gjør du her? - Jakt.
- Alene? Alene?! - Ja.
Hva heter du? Hva heter du?
Jens Kristiansen.
Hva gjør du med 3000?
Det er min brors. Jeg skal levere dem i Uvdal.
Er du NS?
Du hørte hva han sa. Er du medlem av NS?
Ja. Nei, mener jeg.
Hvem er dere?
- Jeg er medlem. - Av NS?
- Du er medlem av NS? - Svar, da.
Nei. Er det Milorg?
Det er bra. Det er Milorg, ikke sant?
Heia Norge.
Jeg kan skyte ham for deg.
Nei, ikke her. Det kan ikke ligge en haug bein her når eieren kommer.
Jeg gjør det hvor som helst.
Hva gjør vi, da?
- Hvor er vi? - Hva mener du?
På kartet. Hvor er vi?
- Er vi langt fra Bjornesfjorden? - Ja.
Vil du leve? Så vis oss veien dit.
Stopp!
Stopp.
Opp med hendene.
Jens. Einar.
Ja, bare stå der, dere.
- Ikke noe problem. - Tungt, Haukelid?
- Ser bra ut. - Hei. Knut. Det var på tide.
- Godt å se deg. - Godt å se deg.
Han har vært helt fin...
Nevner du dette for noen, skjærer vi av deg tunga.
- Jeg skal ikke si et ord. - Det er i så fall det siste du gjør.
Her har du mat for en uke.
Hold deg unna folk i tre dager.
Kom deg av gårde.
- Skjære av tunga? - Ja, hva er det man sier, da?
Vi er iallfall ett team fra nå av. Jeg har kommandoen.
Og målet er å sprenge tungtvannsfabrikken.
Haugland har fortsatt ansvaret for radioen.
Skinnarland sender vi innover vidda med radio. Han skal ikke vite mer.
Og vi skal bare finne oss en vei ned.
De er gjenforent og klare.
En stor suksess så langt. Kan jeg?
- Hva er det? - Ingenting.
Kom igjen, hva er det?
De smiler.
Jeg har da gjort det før.
- Jeg visste ikke at De kunne synge. - Det er mye De ikke vet om meg.
Kaptein Julie Smith, leder for norske operasjoner.
Én av seks søsken, eneste jente, uteksaminerte som den beste i kullet-
- og havnet på forsiden av lokalavisen.
Det hadde visst ikke skjedd før.
Vel, det var noen menn før meg.
Det er likevel imponerende.
Beklager om jeg var ufølsom.
Når da?
Om ektemannen Deres. Jeg visste ikke at han var savnet i strid.
Det er mange folk.
Vi kranglet hele tiden. Jeg var glad da han ble innkalt.
Jeg tenkte "nærest er du når du er borte" og alt det der.
Men han har vært borte så lenge...
...at jeg har glemt hvordan å savne ham.
Får det...meg til å virke fæl?
Nei, jeg forstår.
Direktør Henriksen.
- Er alt under kontroll? - Ja.
Vi fikk stopp på de små sabotasjene.
Produksjonen går for fullt igjen.
Takk. Vi setter pris på Deres samarbeid.
- Det er i Hydros interesse. - Ja.
- På gjensyn. - Major Decker...
Dere arresterte flere personer her etter at dere fant ut-
- at engelskmennene ønsket å sabotere fabrikken.
Er det ikke på tide å slippe dem fri igjen?
Nei.
I tilfelle De ombestemmer Dem, heter en av dem Rolf Danielsen.
Brun. Vet De hvor han er?
Nei.
I England, Henriksen. I England.
Synes De ikke at det er påfallende at alle uhellene med tungtvannet-
- stoppet etter at han forsvant? Slik uten videre?
God aften, direktør Henriksen.
Greit. Det er to vakter på broa, en vaktbu på plassen, 10-12 tyskere.
Mitraljøse på taket. Vi er usikre på bemanningen.
Lyskastere her, her og her. De lyser opp det meste av plassen.
- Hvordan kommer vi oss ned? - Fra østsiden. Her.
Vi følger veien og angriper broa. Vi fortsetter opp her.
Dekningslaget støtter og tar ut vaktbua med håndgranater.
Kayser, Idland, Strømsheim og jeg fortsetter inn i bygningen-
- plasserer ladningen, to minutters lunte, og sprenger anlegget.
- Det er planen? - Ja, det er planen.
- Skyte oss inn? - Ja.
- Hvis det kommer flere fra Rjukan? - Vi er ferdige lenge før det.
Og hvis ikke?
- Og hva med retretten? - Det er samme vei tilbake.
- Hva? - Hva med juvet?
Det er for bratt. Det er umulig å ta seg ned der.
Selv om vi skulle klare det, er det langsomt, risikabelt-
- og forsterkninger kan rekke å komme.
- Øker sjansen for å slippe skyting. - Det slipper vi ikke uansett.
Klarer vi juvet, er det siste sted tyskerne vil se.
Hvis vi blir stående på broa, og de får forsterkninger, hva gjør vi?
- Det er snakk om to tyskere. - Pluss de 10-12 i vaktbua.
Jeg synes at det er en dårlig plan.
Det er litt sent å komme med nå.
Når mente du at jeg skulle komme med det?
Du spurte hva vi syntes, Joachim.
Gjorde jeg det?
La meg sjekke juvet i morgen. Det skader ikke å sjekke.
Det er en mulighet.
Nedenfor Våer.
Jeg vil snakke med dere én og én.
Hva tenker du?
Juvet.
Det er du og jeg som er ledere for gruppa.
Og hvis England sier broa, så blir det broa.
Jeg gjør som du bestemmer. Det er det samme for meg.
Du vet hva jeg mener. Men hvorfor er jeg ikke med på sprengningslaget?
Vi trenger deg utenfor.
Jeg vet ikke hvilken vei som er best.
Juvet er best. Da kommer vi kanskje opp usett.
Jeg skulle gjerne ha vært enig med deg, men det er jeg ikke.
Juvet.
Du blir ikke med ned, Knut. Du blir på vidda med ansvar for radioen.
Du har bedre bruk for meg der nede. Du trenger hver mann.
Du blir her.
To stemte på broa, to stemte blankt og resten på juvet.
- Og retretten? - Når vi har kommet så langt...
Hvis vi har kommet så langt.
Da gjør vi det som går i praksis. Det handler om å overleve.
Der. Så fint.
Ut med deg.
De har nettopp sluppet fri Danielsen.
Ja, jeg så dem fra vinduet.
- Noe du kjenner til? - Ikke annet enn at han ble levert nå.
Du er så søt når du lyver.
Hvordan har du det egentlig?
Jeg savner deg.
Men det er fint med lille Lise. Jeg elsker å høre henne le.
Bra.
Hva er det egentlig du tenker på?
- Jomar Brun. - Ja...?
Det viser seg at han arbeidet mot fabrikken lenge.
Han var min mest betrodde mann. Jeg gikk god for ham.
Så hva er du redd for?
Arkivet er fullt av korrespondanse mellom Brun og meg.
- Fjern det, da. - Det er Hydros papirer.
Det er ikke noe som ikke tåler dagens lys. Kontakt kan misforstås.
Hva venter du på? Fjern det.
Vi har fullmåne, men det er dårlig sikt.
Det skal visst lette.
Jeg finner veien uansett.
Lykke til.
Planen er endret. De går ned juvet.
- Hva? Hvorfor det? - De sier broa er tungt bevoktet.
Det er is på elva. Én mann gikk ned, krysset elva og kom opp igjen.
- Så det er mulig. - Ja, men risikoen er enorm.
- Samme avgangstid? - Ja, kl. 20.00.
Det er nå. De går ned nå.
Vi lar skiene være her.
Og sekkene?
Det er et skur der nede.
Bil. Bil!
Sekkene.
Bil. Ned! Bil! Ned!
Gå, gå, gå!
Det er vaktskifte om 13 minutter.
De gikk ned her, og nå er de der og venter.
Ingen nyheter er vel gode nyheter. For en stund i det minste.
God aften direktør Henriksen.
God aften.
Ok, ett minutt. Teller ned.
Kom igjen, kom igjen...
Arne, tanga.
De går gjennom porten her.
Og Storhaug vil gå ned her for å vokte broa.
De seks gjenværende vil gå denne veien.
Døra på den andre siden av vaktene. Dekk oss herfra.
Døra er låst. Dere prøver døra på den andre siden. Vi tar sjakta. Gå.
Klar?
Når de spør, forklarer du nøyaktig hvordan en engelsk uniform ser ut.
Er det forstått?
Gå, gå, gå.
To minutter er kanskje litt lenge.
Ett minutt?
30 sekunder.
Hallo? Er det noen der?
Gå, gå, gå! Kom dere avgårde!
Hallo..?
Lys. Lys!
Helberg, du drar tilbake til hytta og leter gjennom alt sammen.
Skuffer, skap, senger, uansett. Brenn alt sammen.
Vi andre splitter lag nå.
Kjelstrup, Haukelid, dere drar videre innover vidda.
Poulsson, du drar over Numedal.
Resten av oss, alle fem, drar rett til Sverige. Møt oss der.
- Hvor lang tid regner du at det tar? - To, tre uker.
Da er helvete løs. Men dere kommer til å klare dere.
- Vi var ganske bra, var vi ikke? - Jeg tror det.
- God tur, da. - God tur.
De klarte det. Tungtvannstankene er sprengt. Alle er trygt oppe på vidda.
De drar til Sverige i morgen. Dette krever en stiv drink.
Det krever en pokkers dobbel.
- Er det greit? - Jeg tror det.
- Takk, sir. - Skål. Bra jobbet.
- Nei, nei, på den norske måten. - Ja, "skål".
- Vent, vent. Én om gangen... - La oss drikke. Du trenger ikke...
Kaptein Smith og jeg vil drikke whiskyen vår.
Skål.
- De jobber fortsatt sent? - Ja.
- Og De? - Jeg også.
De sprengte tungtvannsfabrikken.
- Hvem da? - Vi vet ikke ennå. Det var sabotasje.
- Hvor stort er tapet? - Cellene og 900 kg tungtvann.
Resten av fabrikken? Kraftverket?
Så vidt jeg vet, er det ingen skade. Hva skal vi gjøre nå?
Vi ber dem om å bygge opp alt igjen, eller hva?
Oversatt av: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com